![](https://lashon.org/sites/default/files/styles/speaker_image_medium__250x250_/public/field/recording/speaker/symbol-with-text-transparent_1011.png?itok=SG2r0u76)
שם הדובר/ת:
שרה אטיאס
מגדר:
אישה
עיסוק:
עקרת בית
גיל בעת התיעוד:
83
שנת עלייה לארץ:
1955
ארץ המוצא:
קהילות המוצא:
שפה:
נושאי השיחה:
תיעוד:
יהודית הנשקה, סוזי ורחמים כהן
מועד התיעוד:
2018
תרגום:
תרגום כללי:
בתחילה היחסים בין היהודים לבין המוסלמים היו טובים. הם היו מזמינים זה את זה אף לחתונות. היהודים לא אכלו בחתונות המוסלמים, רק צפו בחגיגות וניגנו בכלי בשם זרמן. הערבים באו לחתונות היהודים, אכלו והשתתפו בחגיגה.
עד שהגיעו הגרמנים (בתקופת מלחמת העולם השנייה). זה היה ביום השבת, פתאום כיסו מטוסים את השמים והחשיכו את היום. רצנו לכביש אבל לא היה לנו לאן בדיוק לברוח. היו מוסלמים שניצלו לרעה את המצב.
היו ערבים שאהבו את אבי והזהירו אותו מפני כאלה שרצו לפגוע בו, הם הציעו לו להסתגר בחנות שלו כדי לא להפגע (אביה היה צורף).
מעשים אלה נעשו ע"י המוסלמים בגיבוי הנאצים שציוו עליהם להציק ליהודים.